Nej, tack.
Det är ingen fara.
Men min häl sitter fast.
Tack.
God morgon.
Vilket leder oss till Vasily Pokrovsky.
Den berömde pianisten som försäkrade sina händer hos oss för 8 miljoner.
Er dotter ringer från Mexiko, mr Highsmith.
- Mår hon bra? - Jadå.
Hennes bagage blev tyvärr skadat på flygplatsen, men hon mår bra.
Ursäkta mig, mina herrar.
- Valerie? - Pappa!
- Är det säkert att du mår bra? - Fåna dig inte, allt är jättebra.
Pappa, vänta lite... - Lägg dem på sängen, tack
- Folk har varit så snälla mot mig. - Vad har hänt med ditt bagage?
Ingenting. Den blev bara lite tilltygat.
Du övertalade mig, men jag skulle inte ha låtit dig resa dit helt ensam.
Sluta oroa dig. Det är härligt här, och jag lär få en underbar semester.
Pappa, du tror mig inte, men det är en man som...
Valerie!
Nej, vi blev bara avbrutna.
- Vad är det för fel?! - Jag mår bra. Jag ska gå en sväng.
Jag vill ta lite bilder.
- Sluta oroa dig, pappa. - Jag är orolig för jag älskar dig.
Och jag älskar dig. Hej då.
- Är allt väl med dig? - Var är jag?
Du är i Mexiko.
- Är jag mexikanska? - Nej, gumman. Det är du inte.
- Vad heter du? - Jag heter...
Det är...
- Vad heter jag? - Oroa dig inte för det, gumman.
Nu ska vi leta upp ett svalare ställe där du kan få tänka.
Ja, hon måste bort från Puerto Vallarta.
Det är inget fel med henne. Hon har bara slagit i huvudet.
Så fort hon minns vem hon är...
Gode Gud...! Vi tar planet till Acapulco klockan fem.
Å, nej...! Jag är verkligen ledsen.
Den var över 500 år gammal.
Du hade sönder den enda som inte var en förfalskning.
Jag är verkligen ledsen. Kan jag ersätta den eller...
- Vi kan ju limma ihop den. - Prinsessan...
Oroa dig inte för den där. Din familj kan betala mig.
När du kommer ihåg vem du är. Ditt telefonnummer, var du bor...
Ditt namn.
- Jag försöker. - Jag vet att du gör det.
Här får du en god kopp te.
Gå till dörren.
In med henne!
Ha en trevlig dag.
Mr Highsmith...
Mr Highsmith, ursäkta mig... Jag måste tala med er.
- Om vad? - Det gäller er dotter, sir.
- Jag har en teori. - Vad för teori?
Det jag tänker föreslå är kanske lite okonventionellt.
Okonventionellt? Hon har varit försvunnen i över en månad nu.
Inget brev om lösensumma och polisen har inte en enda ledtråd.
Campanella och några detektiver hittade inte heller nånting.
Jag har pratat med medier, astrologer, spåkvinnor...
Så kom inte och säg att jag är okonventionell.
Ni har en man på ekonomiavdelningen. Han heter Eugene Proctor.
- Har aldrig hört talas om honom. - Ni känner honom inte.
Be honom komma till konferensrummet. Jag vill visa er en sak.
Vad gör du?
Jag vill göra ett litet experiment för att demonstrera min teori.
Vad har det här med min dotter att göra?
Jag har arbetat här i fem år...
...och ni talar bara om er dotter när det har hänt en katastrof.
Enligt vad ni har berättat är hon världens olyckligaste kvinna.
Otur är fascinerande.
- Mr Proctor är här, sir. - Be honom stiga in.
När han kommer in ber ni honom att sätta sig.
- Var? - Vid bordet.
Javisst.
- Ni ville tala med mig, sir? - Ja. Varsågod och sitt.
Var nånstans?
Var ni vill...
- Förlåt mig. - Tack, mr Proctor.
Ni kan gå nu.
- Vart nånstans? - Tillbaka till ert kontor.
Det var allt, mr Proctor. Adjö.
Hur visste du att han skulle sätta sig på den stolen?
Om det hade varit er dotter, vad skulle hon ha gjort?
Mr Campanella?
Mr Highsmith tar emot er nu.
Raymond, tack för att du kunde komma på så kort varsel.
Det här är dr Julius Monosoff, vår psykologiske konsult.
Raymond Campanella - som ledde utredarna i Mexiko.
Dr Monosoff har en teori om min dotter och du ska få höra den.
Du minns väl vad jag berättade om min dotters otur?
Det är faktiskt grunden till dr Monosoffs teori.
Jag vet att du tycker att det låter idiotiskt...
Säg det själv, dr Monosoff.
Mr Highsmiths dotter är ett skolexempel på "oturssyndromet".
Vi hittar endast Valerie om vi lejer någon som är lika otursförföljd.
- Han lär leda oss till henne. - Är det här ett skämt?
En som ni kan inte hitta henne, för ni är normal.
Bara en med lika stor otur kommer att halka på samma bananskal.
Ramla ner från samma hotellbalkong, och om han verkligen har otur...
...faller han ner i samma hål i universum som slukade Valerie.
Sen leder han oss till henne.
Mr Highsmith...
- Kan vi talas vid i enrum? - Ja, naturligtvis. Ursäkta oss.
Jag har mer att säga. Scheman, diagram...
Det låter okonventionellt, men var snäll och lyssna på mig.
Han säljer falska förhoppningar, precis som medierna du lejde.
Åk tillbaka till Mexiko med Proctor och inled utredningen på nytt.
- Med vem? - Eugene Proctor.
Killen som dr Monosoff talade om. Han arbetar på ekonomiavdelningen.
Jag vet att det är långsökt, men det är min sista utväg.
- Otroligt att jag lyssnar på tjafset. - Det är ingen idiotisk teori.
Känner ni till målaren Delacroix? Härligt exempel på extrem otur.
När han var tre år blev han nästan strypt av ett gardinsnöre.
Sen tog hans myggnät eld, och han blev svårt bränd.
När han tillfrisknade drunknade han nästan i badkaret, men kunde räddas.
Sen kvävdes han av några vindruvor. Det är sant. Och poeten Milton...
Innan han blir blind släpar hans hund in alla hans manus i öppna spisen.
Här är han.
Han ser ganska normal ut.
Jag har hållit ögonen på honom sen han var här på intervju för några år sen.
Han fastnade i en hiss ihop med en gravid kvinna, som fick värkar.
- Det kan hända vem som helst. - Han träffades av blixten två gånger.
En gång inne på en biograf.
Han föddes för tidigt, och hans kuvös gick sönder.
På sjukhuset lämnade man honom till fel föräldrar.
Så har det pågått i 35 år. Titta, allting står här.
- Jag skriver en avhandling om honom. - Skicka en kopia till mig.
Jag har studerat olyckskorparna under lång tid.
Alla uppför sig likadant.
Skickar man en lika otursförföljd efter henne så kan hon hittas!
Tror du verkligen på det här?
Det gör jag faktiskt.
Det gör inte jag.
Raymond, tack ska du ha. Jag är djupt tacksam.
- Det är lugnt. - Jag höll på att glömma en sak.
Dr Monosoff vill att mr Proctor tror att han leder utredningen.
Du blir hans assistent.
Hans assistent. Han ska tro det. Det är du som basar över alltihop.
Mina herrar... Jag förstod att du skulle tänka om.
Hur visste du det?
Du har hittat alla försvunna som du har sökt, innan Valerie Highsmith.
Du drivs av en omedveten fruktan för att misslyckas.
Mr Proctor är här, sir.
Javisst...
- Är allt väl, mr Proctor? - Ja, sir.
Ni känner ju dr Monosoff, och det här är mr Campanella.
- Varsågod och sitt, mr Proctor. - Var?
Ni undrar säkert varför jag har bett er att komma hit.
- Förlåt att jag hade sönder stolen... - Tänk inte på det.
Ni vet väl vad som har hänt med min dotter?
- Hemskt. Kan jag göra nånting? - Ja, det kan ni...
- Ni kan hjälpa mig, mr Proctor. - Jag?
Dr Monosoff säger att ni inte bara är väldigt logisk och analytisk.
Ni äger dessutom en högt utvecklad känsla för intuition.
Plus att ni har en verklig näsa för att lösa problem.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag vill att ni reser till Mexiko och letar efter min dotter.
- Jag kan inte ens prata spanska. - Det kan mr Campanella.
Han är privatdetektiv. Han följer med som er assistent.
Stämmer inte det, mr Campanella?
Jo.
Jag betalar alla era utgifter och jag fördubblar er lön.
En belöning på 50000 dollar väntar, om ni kan hitta henne.
Vad säger du, Eugene?
- Jag säger ja. - Vad bra. Tack.
Jag...
Vi ska ju kompa ihop i några veckor. Jag kan inte kalla er mr Campanella.
Vad kallar era vänner er för?
Raymond.
Jag blev överraskad när mr Highsmith bad mig leda den här utredningen.
- Blev du? - Nej, faktiskt inte.
Jag borde inte ha blivit revisor. Jag har andra talanger.
Det är därför det här känns bra. Vi blir säkert ett schyst team.
Jag ber om ursäkt.
Det är lugnt.
Jag vet att din utredning inte har gått så bra hittills...
...men nu när vi är två, kommer säkert turen att vända.
- Vad gör ni? - Ursäkta?
- Det där är min bagagevagn. - Ditt namn står inte på den.
- Vad är problemet? - Han försökte stjäla min bagagevagn.
Jag har inte stulit nåt, din orm! Vagnen stod där borta.
- Nu går vi, och glömmer det här. - Han kallade mig orm!
Jag har tränat kampsport. Judo, aikido, karate.
Det första man får lära sig är fullständig kontroll.
Om nån kallar en idiot, så slår man honom inte.
Man bara tittar på honom, och går därifrån.
Idiot?
Fullständig kontroll.
Pucko!
- Gör det ont? - Det är kallt, men det känns skönt.
- Okej. Ligg still nu. - Ni är väldigt snäll.
Bagaget är incheckat. Om vi inte snabbar på flyger det utan oss.
- Jag känner mig lite yr. - Kom igen, annars missar vi planet.
Stanna!
Vad är det?
Jag glömde plånboken. Min biljett ligger i den.
Vi hinner aldrig med planet!
PUERTO VALLARTA FÖRSENAT
Proctor...!
- Vad är det? - Planet är försenat.
Där ser du! Det är inget att hetsa upp sig för.
Jag har aldrig sett ett plan lyfta i tid. De är alltid försenade.
- Oftast i flera dagar. - Mr Proctor till bagageavdelningen.
- De brukar ropa ut det två gånger. - Mr Proctor till bagageavdelningen.
Vad sa jag? Den här vägen...
Är den här er, mr Proctor?
Vi beklagar, men lastluckan slog igen rakt över er resväska-
- och därför blev planet försenat.
Ni måste skriva ner innehållet så vi kan ersätta eventuella skador.
- Då missar vi planet. - Mina väskor försvinner alltid.
Planet till Puerto Vallarta lyfter om en och en halv timme.
Perfekt! Då hinner vi äta. Jag är vrålhungrig.
Ursäkta. Jag köpte lite vykort, och jag hade inga pesos...
...så jag gav dem det jag hade.
Proctor!
Hejsan.
Ursäkta mig.
Det där var pinsamt, eller hur?
- Vi ska väl beställa. - Jag har beställt.
Bra. Jag köpte lite vykort.
När dörren inte öppnade sig på flygplatsen - blev du förvånad då?
Nej... Kolla, visst är det fint?
Det skickar jag till miss Morgan på personalavdelningen. Hon är så rar.
Hon hjälpte mig när jag fick ström i mig.
- Hur gick det till? - På kontoret. Det var kaffemaskinen.
Schyst val. Det är bara såna här proteiner jag kan äta.
Jag är vegetarian.
Pennan har läckt... Jag måste tvätta händerna.
Jag är hungrig.
- Varför tittar du på mig så där? - Det är ingenting.
Kan jag få ett av era saltkar?
- Vad är din plan? - Min plan?
Angående Highsmiths dotter. Vi kommer till Puerto Vallarta i eftermiddag.
- Vad tänker du göra? - Jag ska köra en klassisk metod.
- Vad är en klassisk metod? - Det är...
Jag ska förklara.
Man måste lära känna folk i den undre världen.
Vinna deras tillit... Få veta deras hemligheter.
Om vi bor på samma hotell som Valerie Highsmith... i samma rum...
Hon föll ner från balkongen fem minuter efter att hon checkat in.
- Vill du också göra det? - Gjorde hon?
Sen köpte hon en film. Expediten kom ihåg Valerie-
- för hennes kreditkort blev förstört i en av kortapparaterna.
- Därför använder jag inte kreditkort. - Sen tog hon en taxi till stranden.
- Chauffören såg hennes senast i livet. - Honom vill jag prata med.
Det har jag redan gjort. Tre gånger.
Bra. Men tänk om han inte säger sanningen?
Tänk om han och tjejen i affären jobbar ihop?
- En sammansvärjning. - Jag har kollat det. Nej...
Jag vill inte höra med dem.
Folk vill nog hellre öppna sig för mig än för dig.
Du kan inte ens käka frukost utan att skada dig själv.
- Det är faktiskt jag som blöder. - Gå till sjukrummet, Proctor.
Här känner de inte igen dig än.
Herre jösses...
- Kom igen! - Varför dröjde du så länge?
- De ville veta precis allting. - Otroligt att du redan är här!
- Vad menar du med det? - Gå inte in i fler glasdörrar.
Inte mitt fel. Samma sak hände en annan person för några veckor sen.
- En man eller en kvinna? - Ingen aning.
Nån gick bara in i dem, så jag är inte den enda.
- Vänta här. - Vart ska du?
Ja, det kan ha varit hon.
Tjejen jag såg var brunett, men det finns en stor likhet.
Killen som var med, då?
Prata med kommissarie Segura. Han fick hela rapporten.
Tack.
Nej, det var inte det jag ville ha. Sista raden till höger, vid gången.
Det här är rad 13. Det är väl inte längst bak?
- Vad heter "längst bak" på spanska? - Vi ska inte flyga.
Tjejen som sprang på dörren var från USA. Kanske Valerie Highsmith.
Verkligen?
Jag visste det. Så fort jag fick se henne.
- Visste vad? - Att jag skulle spåra upp henne.
Spännande, eller hur? Äntligen en genombrott!
Efter en månad av besvikelser har vi ett spår, min vän!
Vi borde stanna och ringa till mr Highsmith.
- Vi kan säga att vi gör framsteg. - Vi ska checka in på ett hotell.
Jag har ett möte i polishuset klockan sex.
Det var faktiskt tur att dörren på flygplatsen inte gick upp.
Om inte jag slagit i näsan, så hade vi inte missat planet.
Då hade vi varit i Puerto Vallarte och du hade varit på ruta ett igen.
Fel stad utan några spår.
Du sprang in i dörren.
Det var jag som insåg att den som sprang in i dörren förra veckan-
- kanske var Valerie Highsmith. Inget mer snack om tur, tack.
- Jag säger bara att det var tur... - Vi vet inte ens om det var hon!
Vi har ingenting åt mr Highsmith. Så håll käften och låt mig jobba!
Stanna bilen!
- Vad är problemet? - Din inställning.
Du har problem med den och jag vet inte vad jag ska göra åt det.
Vad då problem med inställningen?
Du bad mig hålla käften! Är inte det oförskämt?
"Jag har ett möte i polishuset." Som om du skulle vara chefen!
Du vet jävligt väl att mr Highsmith var helt tydlig på den punkten.
Jag leder utredningen och du är min assistent.
Hur schyst jag än är mot dig, uppför du dig som om du vore chef!
Vad är problemet?
Jag var oförskämd. Det ska inte hända igen.
Okej...
Du känner inte mig så bra...
Men när du lär känna mig bättre, inser du att jag inte är långsint.
Vi låtsas som om det här aldrig har hänt.
Önskar jag kunde det.
Kom igen.
- Jag är miss Flores. Vad gäller det? - Vi vill boka två rum, tack.
Vi har tyvärr bara en svit och ett enkelrum.
- Men ni kanske kan dela rum? - Nej, nej...
Min assistent. Jag tar sviten, så kan han ta enkelrummet.
Ramon visar er till era rum.
Vi kör ett möte i baren om en timme.
- Hur länge tänker ni stanna? - Två-tre dagar.
- Vad heter du för nåt? - Angela.
Angela... Jag är inte hans assistent.
Det trodde jag inte heller.
En whisky, tack. En dubbel.
- Har du vatten på rummet? - Ja. Hur så?
Det har inte jag. Jag kan inte ens ta en dusch.
Visst är det varmt?
Låt oss komma till saken. Vi gör upp en plan.
- När ska vi träffa kommissarien? - Klockan sex.
- Vad är din klocka? - Tjugo minuter i...
Min är tio minuter i. Vi synkroniserar dem till kvart i.
Vi säger 20 minuter i...
Kan jag få samma som han?
Jag har mina egna idéer om fallet... Det är det jag har betalt för.
Men jag är öppen för alla förslag, som du kanske har.
Vad som helst.
Det finns en liten chans att tjejen på flygplatsen är Highsmiths dotter.
Min intuition säger att vi bör stanna ett par dagar för att ta reda på det.
Hon kanske inte alls blev kidnappad...
Hon kan ha träffat en kille och hon vågar inte berätta det för sin far.
- Tråkar jag ut dig? - Nej, nej...
Den sexuella biten betyder mycket även för mig.
En förklaring till att ingen lösensumma begärts-
- kan vara att hon fallit i händerna på en sekt och blivit hjärntvättad.
- Pratar jag med mig själv här? - Förlåt mig.
Det står en tjej vid baren som nog gillar mig. Hon kollar in mig.
50 dollars...
- Vad menar du? - Hon är ett 50-dollarsfnask.
- Alla kan få henne för 50 dollar. - Den söta tjejen i röd klänning.
Gå bort till henne och säg "50 dollar".
Inom två minuter ligger hon i din säng uppe i din svit.
- Tror du att hon är prostituerad? - Fråga henne.
Om jag har fel får du 50 dollar av mig.
Kom igen.
Förlåt. Men hon är ett fnask. Jag förstår det inte.
Jag gjorde exakt som du sa.
Jag hade fel. Jag ber om ursäkt.
Jag gjorde ett misstag och du tjänade 50 dollar.
Du gjorde det avsiktligt!
Du är avundsjuk! Jag är chef, och jag får jobbet gjort-
- och kvinnor tycker om mig, och det tål du inte, eller hur?
Avundsjuk? Hon är en hora! Hon gör det med alla för 50 dollar, utom dig!
- Varför inte med mig? - Säg det själv!
Varför öppnas inte dörrar, varför pajar bagaget, varför inget vatten?!
- Kallar du min flickvän för hora? - Nej... Det var han.
Ingen har sagt "hora". Det var ett missförstånd.
- Låt oss få bjuda på en drink. - Du kallade henne 30-dollarsfnask.
- Allt väl, señor Proctor? - Ja.
- Har ni lite huvudvärk? - Nej, nej... jag mår bra.
Låt oss gå vidare med den avtalade briefingen.
Flickan var tillsammans med en Frank Grimes.
En amerikan som har bott i Mexiko under många år.
Det skulle förvåna mig om han skulle kidnappa henne på egen hand.
Han är en småförbrytare.
Enligt vakten möttes de av tre män på flygplatsen.
Varsågod, ta en cigarr. De är från Havanna. De allra bästa.
Ta över...!
Ursäkta mig. Jag ska bara...
...tänka över den nya informationen som jag har fått angående fallet.
- Er chef tar det här hårt, eller? - Han är inte...
Han slog sig medvetslös på en glasdörr i morse-
- och i eftermiddags krossade han en spegel med huvudet.
- Blev han skadad? - Naturligtvis.
Den här Grimes... Finns det nån i stan som känner till honom?
Han bodde ihop med en mexikansk flicka, Sonia...
...som jobbade på Sombrero-klubben.
- Ska vi prata med bartendern? - Gör det, du. Jag sonderar terrängen.
- Buenos noches, señor. - Vad får det lov att vara?
Jag letar efter en tjej som heter Sonia. Hon har jobbat här.
Det finns många Sonia här.
Jag tänkte att den här Sonia kanske hade lämnat sin nya adress.
Jag hjälper er gärna, men många kvinnor kommer och går på Sombrero.
Det är det som är charmen.
Jag är inte så bra på att...
- Ge mig dina pengar. - Är du pank?
Det är en fälla. Hon tänker blåsa dig.
Jag vet vad jag gör. Sätt dig! Du gör henne nervös.
- Hur kan du vara så korkad?! - Hon vet nånting.
Jag vill få det ur henne, så försvinn!
Det här är ingen sjukstuga, och tjejerna är inte sjuksköterskor!
Uno momento.
Lyssna nu! Dina vänner kanske inte säger det, men du måste få veta det.
Du skrämmer folk. Det är sant.
Jag tror jag kan komma i kontakt med den här tjejen. Exakt - kontakt!
Det ska inte du få sabba. Det här är vår enda ledtråd.
Det finns gånger när man skräms, och gånger som kräver lite finess.
Åk tillbaka till hotellet. Snälla.
Det är en order!
- Jag vill ha en flaska champagne till. - Nej, glöm det.
- Först ska vi höra om Sonia. - Sonia bodde här för två år sen.
Hon flyttade till Kalifornien, och nu följer du med hem till mig.
Är det allt? Hon flyttade alltså till Kalifornien för två år sen?
Jag måste gå nu. Campanella hade rätt.
- Har mr Proctor kommit tillbaka? - Inte än, mr Campanella.
Om han kommer så säg att jag har letat efter honom.
Jag heter Raymond.
Hej då.
Du fick visst riktig närkontakt, Proctor.
Var det tjejen i baren? Hur många?
En?
Är det enda fingret som funkar?
De tog alla mina pengar.
Fixar ni en läkare åt min chef? Jag är snart tillbaka.
Raymond...
Jag följer med dig.
Var hittar jag henne? Tjejen!
Hon bor ihop med Fernando. Han har en spelhåla i gamla stan.
- Försvinn! - Vi vill gärna komma in.
Det här är en privat klubb.
- Förstår du inte engel...? - Hur blir jag medlem i klubben?
Öppna dörren!
Proctor!
Fernando, jag tror att du är skyldig den här mannen lite pengar.
Jag skulle kunna ta alltihop.
- Ge mig de 2000 dollarna. - Det var faktiskt 1650.
Jag vill ha 2000 dollar.
Ta det lugnt.
Okej...
Vi borde leta efter Grimes, men jag får i stället städa upp efter dig.
Förlåt mig. Jag hade helt fel.
Alltihop var mitt fel.
- Jag gick på tok för långt. - Vi glömmer det.
Tack.
- Varför gjorde du så där? - Jag slängde ut pappersnäsduken.
- Det var min näsduk! - Gode Gud! Verkligen?
Förlåt. Jag är fortfarande skakis.
Men när jag känner mig bra igen ska vi helt klart hitta Grimes.
Helt klart.
Hur ser han ut?
När man letar efter nån måste man veta hur personen ser ut.
Man hittar dem inte genom att kuta in i dörrar och bli rånad av bovar.
Du kan inte komma ihåg ansikten. Så är det. Än sen då?
Jag har också svårt att känna igen folk.
Om ett ansikte speglas i ett fönster ser jag inte direkt att det är jag.
Men det får inte störa en...
Man kan vara en kanondetektiv även om man ser dåligt.
Du har många andra talanger. Herre jösses...
Du är ju jättestor. Jag önskar att jag var hälften så stor som du.
Du är hälften så stor som jag.
Du är även observant. Och det kompenserar din dåliga syn.
- Proctor. - Ja?
Lugna ner dig ett tag.
Inte mer...!
- Nu går vi, Frank. - Jag.?!
Du har bara lite otur.
- Kör in till sidan. - Vad är det här för nåt?
Ut med dig!
Minns du henne?
Jag är inte polis. Är det tjejen du tog med dig från Puerto Vallarte?
Räkna till tre. Om han inte säger nånting så trycker jag av!
- Menar du typ: ett... två...? - Räkna!
Ett... två...! Två och lite till...!
Okej...
Jag förstod att hon innebar problem.
Jag tänkte aldrig skada henne. Det är hon själv bra på.
- Det är hon. - Hur vet du det?
- Jag vet det. - Det var en mardröm från början.
Det är lugnt. Jag vet vad du pratar om.
- Jag förstår. - Förstår vad då?
Ingenting... Prata på.
Jag trodde jag kunde få ut pengar av hennes familj.
Men hon lider av minnesförlust. Hon vet inte ens vem hon är.
Vet du vad jag betalade i läkarkostnader? Hon gjorde mig pank.
Jag hade inte råd att hålla henne som gisslan.
- Var finns hon? - Jag överlämnade henne till Fernando.
Jag var ett nervvrak. Ni vet inte vad hon är för en...
Nu åker vi.
Tillbaka till spelhålan. Vi ska snacka lite med Fernando.
- Det blir tredje gången. - Du är verkligen revisor.
Ta inte med mig dit. Om de märker att jag snackat så dödar de mig.
Nu åker vi.
Vi sitter fast i sanden.
Helt otroligt!
Det är mänskligt omöjligt att göra allting fel!
- Du bad mig stanna, så jag stannade. - Ja, du stannade mitt i det här!
Finns det skit i närheten, kliver du i den! Jag är inte förvånad längre!
Du hörde väl att han bad mig köra in till sidan?
Ja, det sa jag. Men se er omkring. Ser ni till nån sand?
Åt det eller det hållet? Nej... Men han hittade sand!
Det gör han alltid. Han har röntgensyn!
Jag skulle inte snacka om syn om jag var du.
Va?!
Jag behöver inte förstoringsglas för att känna igen nån från ett foto.
Förlåt om jag är lite trött på att städa upp efter dig!
- Det här börjar bli långtråkigt! - Ge dig, Proctor.
Du kanske behöver glasögon. Men han kanske inte ser bra ut i såna!
- Han ansikte passar kanske inte... - Se upp!
Är du oskadd?
Den tjejen...
Hon betyder bara problem.
Ni får väl se... Det är er tur nästa gång!
Vad menar han med "er tur"?
Han yrar förmodligen...
Är han död, tror du?
Vad är det som luktar?
Ett kulhål i bensintanken. Och i däcket.
Vi måste ta oss härifrån.
Är du säker på att det här är en genväg?
Om du inte vill prata, så säg det!
Du tänker alltså inte säga ett enda ord till mig under promenaden?
Kallar du det att vara mogen?
Du skulle till och med få min f.d. fru att verka tystlåten.
Och hon gjorde inget annat än babblade från morgon till kväll.
Vi går inte ett enda steg till, förrän vi har rett ut några saker!
Om det inte varit för mig hade vi aldrig hittat Grimes.
Om inte jag gått till nattklubben hade vi inte hittat spelhålan...
Nu tar du åt dig äran för idiotiska händelser som nästan dödade oss!
Jag tror på logik, förnuft och hårt arbete!
Det är så vi ska hitta henne.
Vad gör du nu?
- Jag sjunker. - Varför sjunker du?
- Jag vet inte. - Varför sjunker inte jag?
Du står i vanlig sand och jag står i kvicksand.
- Det finns ingen kvicksand i Mexiko! - Jag har faktiskt upptäckt den.
Försök komma upp.
Om man kämpar mot kvicksand sjunker man ännu fortare.
Ta tag i den här!
Tack!
Tack...!
Jag har tappat min sko. Kolla...
Du vilar aldrig, Proctor. Eller hur?
- Vad är det där? - Proctor, vänta!
Här...!
Polisen!
- Hur länge ska de hålla oss här? - Ingen aning.
Jag bad dem ringa Segura. Det är bara att vänta.
Jag har varit här i två år.
Lås upp! Ni begår ett fruktansvärt misstag!
- Jag vill prata med en överordnad! - Lugna ner dig.
Coola ner dig. De släpper oss snart.
Jag gillar inte deras attityd!
Om ni skriker blir vakterna bara arga.
Nu väljer de en av oss och piskar honom som en hund, för skojs skull.
Varför tittar du på mig så där?
Du...!
- Jag? - Följ med oss!
Señor!
Ingen fara.
Rör mig inte!
Håll dig borta från mig.
Inte din turdag i dag, eller hur?
Tur? Prata inte med mig om tur.
Tur existerar inte. Tur är troll, fyrklöver, hästskor, hartassar...
Alltihop...! Hela klabbet! Jag tror inte på det!
Fattar du?!
Tycker du om att skrika? Då ska du följa med oss.
- Har du någon trea? - Ta ett kort.
Exakt det jag ville ha! Jag är ute.
Jag vinner aldrig i kortspel. Det här är skitkul.
Raymond!
Jag är verkligen ledsen. Låt mig hjälpa er.
- Det här är ett hemskt missförstånd. - Det kan hända vem som helst.
Jag ringer dig.
Ursäkta...! Tack.
Ni hade rätt. Vi grep Fernando.
Han pratade... Men det är tyvärr dåliga nyheter.
När ni gick i väg med Grimes fick han panik-
- och satte flickan på ett privatplan till Mexiko City.
Det kom aldrig fram. Det måste ha störtat i djungeln.
Jag får beklaga så mycket.
- Vi var ju så nära... - Jag ringer Highsmith i morgon.
- Vad är det? - Vatten på rummet?
Det fixade de för några där sen.
- Hur tog Highsmith nyheterna? - Han tror Valerie fortfarande lever.
Han är övertygad om att hon överlevde flygkraschen.
- Jag tycker synd om honom. - De har inte hittat kroppen än.
Vi pratar om en tjej som föll från sjätte våningen utan att skada sig.
Du tycker alltså att Highsmiths nya idé är okej?
Vi ska upp i ett plan och flyga över djungeln där Valeries plan störtade.
Vad ska hända sen?
Vi har kanske tur och störtar på samma ställe - och hittar henne.
Hejsan!
Vårt plan står där borta. Akta huvudet.
- Vilka fallskärmar använder ni? - Fallskärmar?
De behövs inte, min vän. Jag får upp er - och jag får ner er.
Skulle man kunna få en? Om det händer nånting...
- Din vän litar visst inte på mig. - Det är rent praktiskt.
Planet vi söker, det störtade... Om de hade en fallskärm...
Fortsätter han så här drabbas vi av otur.
Mår du lite illa?
Jag kan flyga ensam om du inte vill följa med.
- Menar du verkligen det? - Ja.
Jag går upp, flyger runt i cirklar, kollar på bergen-
- och du kan vänta på hotellet.
Du har rätt. Det är dumt att vi alla tre ska klämma in oss i lilla planet.
Vila dig nu så tar vi en Margarita lite senare. Det är en order!
Farväl, Eugene.
Vi ses på hotellet.
Förlåt mig...
Jag menade faktiskt inte allt som jag sa om dig.
Det vet jag väl.
Jag... antar... att jag ska säga hej då.
Vad är det med dig?
Ett bi! Rör dig inte. Jag är allergisk mot bistick.
Om det sticker mig så dör jag... Jag skojar inte!
På senaste semestern blev jag stucken av ett bi när jag landade på Maui.
Jag dog nästan.
När det sticker sväller jag upp, och sen kan jag inte andas.
- Jag ska ta bort det. - Nej! Rör dig inte!
Jag kan vifta bort det med handen.
Nej!
Snabba rörelser gör det nervöst.
- Vad väntar vi på? - Ett litet ögonblick.
Du har ett bi på kinden!
Det kunde enbart hända dig.
Jag har väl honung i ansiktet sen frukosten.
- Är du okej? - Jadå, jag blev bara rädd.
Jag följer med dig.
Jag mår bra, sa jag.
De här små planen lyfter fortare än de stora 747:orna, eller hur?
- Vad är det nu? - Det är visst en spik i sätet.
- Allt väl? - Allting fungerar.
Är du säker?
Vi har bränsle, olja, och vi flyger - eller hur?
- Nånting måste vara fel. - Vilken vegetation! Så frodig.
Proctor...
- Mår du bra? - Javisst. Du, då?
- Landa planet så fort som möjligt. - Mexiko är kontrasternas land!
Å, nej...!
Han kvävs!
Landa!
Förlåt! Jag har inte varit nåt bra resesällskap, eller hur?
- No hay agua en mi quarto... - Agua en mi cuarto.
Cuarrrrto...!
- Tengo dolor de cabisa. - Cabeza.
Cabeza.
Mi mi coro esta travado.
Inget vatten på rummet, jag har huvudvärk, min bil har gått sönder.
Jag kunde ha använt alla meningar. Det är en riktigt bra bok.
- Cigarro? - Nej, tack.
Uno... Un cigarro.
Jag röker inte.
Okej. Schyst av dig.
Jättebra. Verkligen kul.
Har du läst de senaste rönen angående rökning?
- Allt väl? - Raymond! Ja, jag mår kanon. Kolla.
Jag är normal igen... Jag ska visa dig en sak.
Du anar inte vad som hände med den här stackarn.
Hela hans by brändes ner. Det blev bara aska kvar av den.
Han drömmer mardrömmar på spanska.
Sköterskorna säger att han pratar om en tjej som kom till hans by.
Han gav henne mat och en plats att sova på...
...och när hon lagade frukost nästa dag brann hela byn ner till grunden.
Har du kortet på Valerie? Vi kollar vad som händer när han får se det.
Stackarn har lidit tillräckligt! Det här är ingen lek.
Känner du igen kvinnan? Conoces a esta mujer?
Han är chockad. Han vill inte prata.
- Vad tror du? - Det var du som hittade spåret igen.
Vi kanske ska försöka hitta den där byn.
Jag vet vad du känner för logik, och det var inte helt logiskt...
Om inte jag blivit stucken av biet, hade jag inte hamnat här...
Du behöver inte övertyga mig.
Stimmigt, eller hur?
Jag sov knappt en blund.
Är det nån hemma?
Nej, precis som jag trodde...
Vad gör vi nu?
Gör vad du vill.
Om jag var Valerie Highsmith och hade bränt ner den här byn...
- Hon gjorde det inte avsiktligt. - Nej, hon är inte sån.
Hon har aldrig avsiktligt gjort nån illa, men ibland...
Det händer tråkiga saker hela tiden för vissa människor.
Det är ingens fel. Det är bara...
Nu börjar jag förstå det, Eugene.
Stå still!
Försök slappna av.
Lugn...
Nej, skjut inte! Den kanske ger sig i väg!
Om den biter dig är du död inom mindre än 12 sekunder.
- Hur vet du det? - Stå still!
Nej!
- Förlåt mig! Är du okej? - Nej, för helvete!
- Ge mig pistolen! - Det var inte meningen.
- Kan jag göra nånting? - Glöm det!
Sätt dig ner.
Jag är en stor jävla idiot!
Varför skjuter jag med pistol? Nu har jag krossat ditt ben!
Nej, du snuddade mig bara. Jag vet att det här fixar sig.
Mitt liv var tråkigt innan jag träffade dig, Eugene.
- Du måste till en läkare. - Nej. Det är bara en skråma.
Det kan bli infekterat. Missionsstationen är här i närheten.
- Missionsstation? Hur vet du det? - Den är markerad på kartan.
Ta det lugnt.
Ny återvändsgränd. Det är lika bra att vända om.
Vad är det?!
Rör dig inte!
Tur att vi inte fortsatte att backa!
Jag trodde du visste vad du gjorde.
- Vilken idiot jag är! - Näsan gör ont.
Nu måste vi agera snabbt. Du ska göra exakt som jag säger.
När jag säger till går du upp på motorhuven så fort som möjligt.
- Fattar du det?! - Ja, jag fattar!
Nu!
- Vad gör du? - Samlar mina grejer och kliver ur.
Samlar ihop dina grejer? Varför har du nycklarna i handen?
Har inte du också vanor?
- Är det säkert att hoppa över? - Håll tyst. Kryp över vindrutan.
Raymond! Är du okej?
Javisst, Eugene. Jag har aldrig mått bättre.
- Vad ska jag göra?! - Ställ dig längst fram.
Jag tänker inte dö så här!
Jag ställer mig längst fram!
- Är du framme? - Ja...!
- Stanna där! - Jag är verkligen ledsen, Raymond.
Jag mår asdåligt!
Gode Gud!
Raymond!
Gode Gud...!
Raymond!
Farväl, min vän!
Alla kommer att sakna dig!
Gode Gud! Jag såg inte var du var...!
- Jag trodde du hade ramlat ner. - Nu ger vi oss i väg.
Nej, vi stannar vid jeepen. Man ska aldrig lämna sitt fordon.
Vi stannar inte vid jeepen. Vi fortsätter. Det är en order!
- En order? - Ja, nu ger jag dig en order.
Det är en order. Jag är chef. Det är en order, så nu ger vi oss i väg.
Vad snackar du om?
Varför tror du de valde dig? En revisor som inte kan spanska?
Mi caro, mi manos... Agua, manana.
De valde dig för att du är som Highsmiths dotter.
Ett vandrande katastrofområde, precis som hon...
De trodde att du skulle kunna leda mig till henne.
Jag ville inte säga det...
Vi är vilse i djungeln på grund av Monosoff och hans teori om otur.
- Du är en patologisk lögnare! - Herregud. Bli vuxen, Proctor.
De sa att du hade bra intuition och var duktig på att lösa problem.
De lurade dig!
Jag vill inte såra dig. Men nu tar jag över befälet-
- för jag vill inte hittas längs vägen, död av utmattning-
- eller uppäten av ett djur!
Jag ska bryta nacken av dig!
Jag tyckte det var världens mest korkade idé.
- Jag bryter nacken av dig! - Nej...
Nej, Proctor - lägg av. Du kommer bara att skada dig.
Skadade du dig? Visa mig handen.
Akta trädet!
Vänta!
Jag ska hjälpa dig.
Rör mig inte!
Hallå, amigo!
Du klarar det, Proctor.
Du ska få se att allting ordnar sig.
De senaste dagarna har han slagit i huvudet ett halvdussin gånger.
Hjärnskakning. Kanske en fraktur.
- Vi ska ta ta hand om honom. - Finns det kirurg här? Han slog sig.
- Ni måste kanske operera snabbt. - Oroa er inte.
Är han en nära vän?
Ja... det är han.
Vem är du?
Jag vet inte...
- Var är jag? - Det vet jag inte.
Det här måste vara ett sjukhus.
Jag har aldrig sett ett så fint sjukhus.
Jag har legat på sjukhus över hela världen.
Samma här.
Eugene!
Valerie...
Nej, de klarar sig.
Du hittade henne!
Det är Valerie Highsmith!
Valerie?
Valerie!
Ja...!
Raymond, det är Valerie Highsmith!
- Vi hittade henne! - Ja!
Översättning: Weine Erickson